Wellesley, Massachusetts - 29 Augusti 2016
Det är dags att visa hela världen,
att Amerika åter är det.
Större och bättre
och starkare än aldrig tidigare.
Mamma!
Det är jag. Är du klar?
Jane kommer när som helst.
Jag har bakat en kaka åt pappa.
Vad det nu är för vits med det.
Will!
Hallå, Lillian.
Bra att jag fick tala med dig i enrum.
Om det blir för mycket för er, med mamma på sjukhuset
hjälper jag gärna till med er pappa.
Dom är inte här. Huset är tomt Jag försökte ringa, men
mamma har nog stängt av mobilen.
Nu när du säger det, så hörde jag någon starta
en motor tidigt i morse.
Vad då för motor? Pappas bil står här.
Herre gud.
Det är inte sant.
Jane! Mamma och pappa har stuckit.
Och du kommer inte att tro det,
dom har tagit husbilen.
Höger här framme.
Just så. Bra.
Hade du inte kunnat hitta nåt bekvämare sätt att resa?
Och så har du på dig för mycket Eau de Cologne.
Men du luktar gott.
Älskling?
Har du fisit?
Ursäkta?
Då har du alltså det.
Det har jag inte.
Så där säger man väl inte?
Måste vi tanka?
Vi måste tanka.
Stanna vid Stuckeys, så kan vi få varsin pekankaka.
Var då? - Våran älsklingsmack.
Försök att minnas.
Det är lugnt, chefen.
Jag gör som du säger.
Som alltid.
Dåre!
Är dörren stängd?
Vi skulle vilja ha några goda pekankakor.
Vi säljer bara bensin nu.
Å, hörde du John?
Varje sommar när vi åkte söderut , brukade vi alltid stanna vid Stuckeys.
Våra barn, Jane och Will, ville alltid få en pekankaka.
Vi for till min familj i South Carolina, där jag kommer ifrån.
Min man John däremot är en riktig Yankee,
rakt igenom. - Okej.
Det var härliga resor, eller hur, John?
Jag är nog turist av naturen.
Jag älskar att resa. Smoky Mountains,
Six Flags, Williamsburg...
Har du varit på nån av dom platserna?
Vi är från Syrien.
Är ni? Så intressant.
Ni borde åka dit. Det är fantastiskt.
91 dollar, Ma'am.
Ja visst.
Men min man John är en mer krävande resenär än jag.
Han tycker att resor ska bredda ens horisont.
Vad det nu betyder.
Jag älskar att resa med andra människor.
Varsågod. - Trevlig resa.
Kör, älskling.
Trevligt att ses.
Vänta, vänta!
Vilken snäll kvinna. Hon hittade en i förrådet.
Sista förbrukningsdag är...
Jösses, det var i april förra året.
Den är nog okej ändå. Vill du smaka?
Jag vill ha en burgare.
Inte lunchdags ännu.
Jag vill ha en burgare.
Jag heter Chantal, och ska servera er.
Hej, Chantal.
Vi heter Ella och John. Och nu har du fått oss på halsen.
Jag vill ha en burgare.
Kanske en bamsemeny för 9,99 dollar?
Hamburgarer, stor pommes, äppelpaj
och en Happy Swirl.
En Happy Swirl!
Ingen aning om vad det är, men det låter lovande.
Jag vill ha en burgare.
En bamsemeny till herr brumbjörn här.
Okej, och du?
Bara vatten.
Inget att äta?
Jag smakar lite på hans Happy Swirl.
Vill du ha något att dricka, cola, öl?
Nej, tack.
Jag vill ha en burgare.
En burgare, tack.
Det var allt, Chantal. Tack.
Tack.
Jag ska bara sträcka på benen. Sitt kvar här du.
Gå inte härifrån.
Jag vet, Dr. Tomashevski. Jag förstår precis.
Vad ska jag annars säga?
Hoppas att dom inte hunnit så långt.
Jag förstår.
Min bror kommer snart, då ger vi besked.
Och?
Jag kollade alla stormarknaderna. Ingenting.
Minns du att det var din idé att dom skulle ha kvar det där monstret?
Bra gjort.
Det måste ju finnas nån förklaring.
Dom har stuckit iväg. - Men från vem?
Mamma, var tusan är ni?
Will, använd inte det där språket till mig.
Strunta i språket.
Lugna ner dig. Om du skriker, lägger jag på.
Mamma, vad är det här för dumheter?
Du visste jag skulle hämta er, och så är ni inte här.
Vi är bara ute på en liten tripp. Vi är inte borta länge.
En liten tripp? Vart?
Det är en sak som jag måste göra med pappa.
Men vi hade ju bestämt allting.
Vi skulle stanna hos pappa och jag...
Vi har inte bestämt nånting
det var ni två och den där kvacksalvaren.
Det är grunden till Hemingways stil.
Joyce såg dess skönhet och erkände den,
och kallade honom en gigant.
Men inte här, inte i Amerika.
Här prisar vi våra författare för att sedan döda dem.
Kliv ur åkdonet och kom tillbaka hem.
Försök att förstå. Låt mig få den här semestern med er far.
Semester, hörde du?
Du vet mycket väl att pappa inte kan köra i sitt tillstånd.
Han är fullt kapabel att köra. Han klarar det utmärkt.
Men ha åtminstone mobilen på.
Vi klarar oss.
Älskar dig.
Var är dom? -Ingen aning.
Ingen aning, Lillian.
När vi dör
så slutar vi att existera.
Så är det. Det är allt.
Det är så vackert formulerat. Det är som poesi.
Och också prosa.
Poesi och prosa.
Ja, ja förstår. Helt klart.
Du får stunta i honom.
Nej, det är intressant. Han är mycket trevlig.
Poesi på prosa är Hemingways hemlighet.
Du kan inte ana hur svårt det är.
Visst.
John, lämna flickan i fred.
Folk blandar ihop hans enkelhet
att använda orden, med banalitet.
Vill du ha någon dressing på burgaren?
Nej tack, det är bra Tack, Chantal.
Smaklig måltid.
Jag undrar om hon har läst färdigt nånting?
Ät.
Vill du att jag ska skära den åt dig?
Behövs inte. Glöm inte dina piller.
Var är dom?
Och nu dina.
Jag sköljer ner mina med en Happy Swirl.
Hur kan du sitta där och äta?
Vi borde ringa polisen.
Och banken, för att spåra deras kreditkort.
Förhoppningsvis är inte mamma också galen.
Kanske är dom i närheten. Vart skulle dom kunna ta vägen?
Husbilen måste ju servas.
Tänk om det händer en olycka och pappa blir stämd?
Vi måste spåra upp dem och sätta stopp för det.
Och hon fortsätter lugnt att äta.
Alla kom till min kusins bröllop.
Vi satt vid det största bordet vid panoramafönstret.
Minns du vilka som var där?
Jag?
Ja, John.
Du var där och jag var där
och barnen var där. Minns du det?
Herre gud. - Det är lugnt nu.
John, det var fantastiskt.
Jag kan visst fortfarande?
Ja, verkligen.
Titta, ta den där vägen.
Den gamla Route 1. Vi måste ha kört den tusen gånger.
Åker vi söderut?
Så var det tänkt.
Till dina släktingar.
Vilka då, John? Mina föräldrar är döda.
Är alla döda?
Jag undrar hur det är där uppe.
Om det är ett trevligt ställe
där alla sjunger och dansar och festar dygnet om?
Vad tror du, John?
Hur det blir sedan?
Hej, vi har bokat på internet, med namnet Spencer.
Kom, kära du
Perfekt.
Beredd? - Ja.
Så där ja.
Akta huvudet.
Hejsan. - Hej allihop.
Men titta!
En 75 års winnebago indian.
Vi fick den av mina föräldrar.
Jag kallar den "Leisure Seeker".
Min man hatade den i början. Han tyckte den var för vanlig.
Men han har vant sig vid den
Vi har haft mycket kul med den här skrothögen.
Se på det där praktexemplaret.
Ja den är toppen.
Har ni varit ute länge?
Vi har just börjat på en tur söderut
till där jag växte upp utanför Savannah
Där är det så vackert.
Ja, härligt. Vi åkte alltid dit på semestern.
Men den här gången ska vi ända ner till Florida Keys.
Äntligen ska John få se Hemingways hus.
Vid Key West. Har ni varit där?
Nej.
Hemingway var väl sydstaternas general?
Dumskalle, han var författare.
Var det inte så att...
han begick självmord?
Jo.
Och jag har aldrig förstått varför.
John kan allt om honom och har alltid velat se hans hus.
Varje år har jag lovat honom att göra det,
men ni vet hur det är att resa med småbarn.
Vi har besökt Melvilles hus,
nära där vi bor. Han är också författare.
Han skrev Moby Dick. Mycket intressant!
Den var en pina för min son Will och mig.
Men min dotter Jane älskade den.
Jag tror det var därför hon blev professor.
Min man är så stolt över henne.
Men min son Will,
han kämpar för att hitta sin väg.
Han vet inte...
Var är vi?
Vi är inte hemma.
Nej, vi bor i Massachusetts.
Det här är Pennsylvania.
Men vad tusan gör vi i Pennsylvania?
Vi har semester och har det fint.
Inte jag, jag vill ha lite te.
Min man, John.
Det här är våra grannar.
Trevligt att träffas, men... - Det är ganska sent.
Vi måste stoppa barnen i säng.
Kanske en annan gång. - God natt.
Säg adjö, John.
Jag vill ha en kopp te.
Jag ska göra te när jag tycker det är dags.
Just nu mår jag bra av att sitta här.
Jag vill ha det nu.
Du måste bara upp och kissa hela natten.
Jag vill ha en kopp te.
Vi är inte ensamma här.
Gör det själv om du vill ha. Du är ju inte invalid.
Det är precis vad jag ska göra.
Älskling.
Vill du ha en kopp te?
Jag ger upp.
Drick det där.
Ner i sängen.
Kommer du?
Strax.
God morgon, älskling.
Hur är det, kära du?
Kära nån.
I morse kom jag på
att jag borde byta ut vattenfiltret.
Så då gjorde jag det
och sedan gjorde jag det inte.
Det jäkla filtret var alldeles rent. Otroligt.
Och återigen måste jag erkänna
att den här skräphögen trots allt inte är så dålig.
Det finns förstås bättre sätt att transportera sig,
men det går inte att förneka att man sover förträffligt
i den där dumma sängen.
Eller har kanske min prinsessa känt en ärta under madrassen?
Nej.
Jag är så glad när du kommer tillbaka till mig.
Jag var ju bara utanför dörren, älskling.
Har du ont? - Nej.
Bra.
Var är vi egentligen?
I Chester County, vid Philadelphia.
Chester County?
Ett av Penns tre countys!
Det känns då fint att vara ute och åka igen.
Jag gör dig en kopp kaffe.
John.
Vad är det?
Var är vi?
Så bra att du glömmer att du glömmer.
Synd att det går över så fort.
Jag kan inte acceptera det.
Vad säger du?
Ingenting.
Jag gör kaffet.
Du ska nog klä på dig, älskling.
Kom igen, slöfock.
Ska vi stanna vid Old Chesapeake?
Barnen älskade det, och du hade inget emot det.
Old vad då?
Den historiska byn i Virginia.
Kanske är det inte Dan.
Vem pratar du om?
Är han verkligen död?
Vem? - Dan.
Daniel Coleman!
Vad tänker du på egentligen?
Du är som Gretta.
Gretta?
"Ja, tidningarna hade rätt
Hela Irland var täckt av snö
Den föll överallt på den mörka slätten."
Aha, jag förstår.
Historien om Melville.
Joyce. Den underbare James Joyce.
Skönt att du åtminstone minns nånting.
Gretta Conroy.
Du är som hon.
Du har tänkt på honom hela ditt liv.
Men vad pratar du om?
Vi skulle till Charleston.
Och du smet iväg till Savannah,
för att troligen få träffa din moster.
Jag fattar inte.
Om Daniel Coleman fortfarande lever och det är verkligen tveksamt,
så bor han i Daytona,
sedan 30 år.
Dan Coleman, menar du allvar?
Var är mitt gevär?
Det tog vi inte med oss.
Gjorde vi inte?
Nej, det är jag helt säker på.
Det gör vi ju alltid.
Två endagskort, det blir 88 dollar, ma'am.
Ni har höjt priset rejält.
40,99 per person plus skatter.
Förr när vi var här med barnen
kostade det 10 dollar för en dag.
När var det, på kolonialtiden?
Kul.
Arsel.
Ha en trevlig dag.
Tack.
Kallade du honom arsel?
Ne, jag sa bara...
"Har...fel!"
Vi går till biblioteket, det brukade du tycka om.
Mr. Spencer?
Det är jag, Jennifer Ward, årskurs 1993.
Hur står det till?
Tyvärr, fröken, så är min man...
Jenny Ward, är det du?
Hur har du det?
Det är så trevligt att få träffa dig.
Hur gick det på Columbia? Du har förstås tagit examen redan.
Jag kan inte förstå hur du kan minnas mig.
Och inte jag heller.
Det har hänt mycket sedan dess.
Michael, Emily...
Det här är Mr. Spencer.
Den bästa lärare jag nånsin haft.
Hej, Mr. Spencer.
Hej, Emily. Och Michael.
Vad hette din vän?
Lorna Mitchell.
Just det, ja.
Ni två skrattade alltid.
Det stämmer.
Förlåt om jag störde er.
Jag tyckte det var så kul.
Jag också, Jenny. Jag också.
Hej då, Michael och Emily.
Hej då, Jenny.
"Jag också, Jenny, jag också."
Du minns inte vad dina egna barn heter,
men du minns att Jenny alltid skrattade.
Jag är mållös.
Vad är det egentligen som pågår i ditt huvud?
Hon var en så duktig elev.
Jaha, det förklarar allt.
Älskling,
visste du att Tennessee Williams
hade ett hus i Key West?
Var det inte en av dina älsklingsförfattare?
Visst har du en gång visat mig hans ställe?
John, hör du mig?
Jag tyckte filmen var bättre
med Marlon Brando.
Herre gud vad tjusig han var.
Var är barnen?
Dom är hemma.
Hemma?
Har vi lämnat barnen ensamma hemma?
Men vad tusan har vi gjort?
John, dom är vuxna.
Dom är nästan gamla. Dom har sina egna liv.
Allvar? - Ja.
Jane är gift med Philip.
Hon är lärare på college, och har en pojke och en flicka.
Verkligen?
Rosie och Stephen.
Är dom fortfarande små?
Dom är väldigt näpna.
Stephen är 19, Rosie är 21.
Minns du inte när vi var på Rosies examen?
Hon höll ett fint tal,
och hon har spelat i en orkester.
Du var mycket rörd.
Stephen spelade i orkestern,
och...
Rosie höll ett fint tal.
Du minns ju.
Nej då.
Det är så jobbigt när du inte minns nånting.
Hag är utled på att vara tvungen att minnas allt åt dig.
Förlåt mig, Ella.
Nej, förlåt mig.
Jag skulle inte ha brusat upp mot dig,
Förbannade minne! - Jag vet.
Jag har en överraskning åt dig.
En överraskning åt mig?
Något jag vill att vi ska göra.
Du och jag?
Ja, i kväll.
I kväll?
Det tror jag inte jag kan.
Vad då? - Du kan göra det här.
Okej. - Jag lovar.
Vad läser du?
Ernest Hemingway. - Jag kan inte läsa mer.
Ja, det är noveller.
Vet du,
jag börjar med en mening
och när jag kommer fram till slutet av den...
Så har du glömt hur den började?
Jag kan minnas saker jag minns
men jag kan inte minnas sånt som...
Vet du vem det här är?
Jane. - Ja.
Söt.
Var är vi här då?
Se på dig.
Jag fattar inte att jag är gift med nån så vacker som du.
Vid Chowan River.
Vad är det där för människor?
Dina brorsöner och niecer i Charleston.
Nej.
Det är dina elever.
Dom firade din födelsedag. Titta.
Just det.
Det var din älsklingsklass.
Och där är jag också.
Var är det där? - Det var i Nantucket.
Där är den trevlige pojken som Will lärde känna.
Dom var av samma själ och hjärta.
Bra kille. Undrar vad det blev av honom?
Älskling.
Vakna.
Gå upp nu.
Så ja. Det hände igen.
Titta.
Vänta, vi måste torka dig först.
Du är ju alldeles blöt.
Dessa dumma trosor.
Jag har köpt sex par boxershorts.
Ta på dom. - Nej.
Varför det? - Jag gillar dom inte.
Alltid fel.
Vad är så bra med trosor då?
Kontroll.
Upp med armarna
och ner igen.
Upp igen, och ner.
Vet du vad jag gillar hos dig, John?
Att din tystnad aldrig blir besvärande.
Aldrig nånsin har jag tyckt:
"Nu måste jag verkligen säga nånting."
Så du träffar honom fortfarande?
Vad pratar du om?
Du pratar med honom i telefon.
Du skriver brev till honom. - Vem?
Dan.
Du sa att han bor i Daytona nu.
Dan?
Inte det där igen.
Susan Sullivan berättade det på Maggies begravning.
Du stod ju bredvid mig.
Du har frågat efter honom.
Det var ju 10-15 år sedan
Alla dessa lögner.
Alla dessa år.
"Den obetydliga rollen,
han, hennes äkta man
spelade i hennes liv".
Men John, kom tillbaka hit.
Gretta Conroy.
Har du hört?
Han är övertygad om att jag fortfarande tänker på
min första pojkvän.
som för övrigt dumpade mig för 50 år sedan.
Och det med rätta.
Det skulle aldrig ha fungerat mellan oss.
Det var andra tider då. Jag var bara 19.
Det var stor skandal.
Varför det?
Dom skickade mig till min moster Rosemarys butik i Boston.
Och där träffade jag John.
Han kom in i butiken.
En tjusig ung lärare.
Han kom en gång i veckan för att köpa handskar.
Han sa alltid att han förlorat dom andra.
Senare märkte jag att hans hus var fullt av dem.
Han var den rätte för mig.
Och den förste pojkvännen då?
Har du tänkt på honom något mer? - Nej.
Han försvann ut mitt minne.
"Om du kan tänka klart
bland alla förvirrade människor,
så lurar ditt huvud dig..."
Hallå. - Hej älskling.
Mamma, var är du?
Säg var ni finns, så vi kan hämta er direkt.
Hör på, Will.
Vi tittade på bilder igår.
Bilder från vår semester i Nantucket.
Nantucket?
Minns du det? Det var så fantastiskt.
Och du träffade den där killen.
Han som hette Patrick.
Ni blev vänner.
Hör på nu,
vi funderar allvarligt på att anmäla er som saknade.
och jag undrade...
Gillar du ditt nya arbete?
Du är ju en fantastisk mäklare.
Du kunde sälja de mest eländiga hus.
Hoppa inte ifrån ämnet.
Var det för att du var osams med din affärspartner, Richard?
Du måste komma hem och fortsätta din terapi.
Ni stod varann så nära så jag har alltid undrat...
Var ni...
Hur är det med pappa?
Will, prata med mig, snälla.
Förbannat!
Mamma!
Du tar kål på mig. - John!
Morfar glömde frun.
Hjälp mig, snälla ni.
Hoppa upp.
På den där?
Det är lätt.
Hur då?
Men vad tusan gör du på en motorcykel?
Det är ju livsfarligt.
Jag tror dig inte.
På motorcykel utan hjälm. Och vad var det för typ?
Far åt helvete.
Och du följer med som handbagage.
Hur är det, älskling?
Jag menar det, far åt helvete. - Vad då?
Du åkte ifrån mig. - Det gjorde jag inte.
Du lämnade mig ensam.
Jag vet inte vad som hände i ditt tomma huvud.
Jag? Skulle jag åka nånstans utan dig?
Du är galen.
Ge hit dom.
John, det där är farligt.
Händerna på ratten.
John, du måste stanna.
Kissnödig?
Polisen är bakom oss.
Låt mig sköta pratet, okej?
Jag vill veta om vår dumma son har anmält oss saknade.
Och du är bara tyst.
Här kommer han.
Körkort och registreringsbevis, tack.
Ja visst. Här.
Jag är John Spencer.
Jag har stoppat dig för att du kom ut i fel fil.
Det var helt mitt fel.
Jag försökte öppna den här flaskan...
Var snäll och låt Mr. Spencer svara själv.
Ja.
Jag försökte bara hjälpa henne att öppna saken.
Saken?
Ja, saken.
Flaskan.
Jag ska kolla körkortet. Vänta här.
Är du galen?
Det där kan du glömma.
Ge mig nyckeln.
Håll klaffen. Han kommer tillbaka.
Var artig. Rapa inte,
eller släpp dig.
Kalla honom inte för "snut".
Jaha, gamling, försökte du hänga av mig?
Lite slow motion-jakt kanske?
Den var bra, sir.
Håll dig i rätt fil.
Tänk på hastighets- begränsningarna.
Det ska vi. Tack.
Ge mig nyckeln.
Jäkla drummel till polis.
En polisjakt i slow motion.
Tror han jag är nån O.J. Simpson?
Förr var inte våra resor så äventyrliga.
Att resa är viktigt.
Vidgar horisonten och sinnena.
Jösses! - Vem är det?
Det är den mindre av dem, pojken.
Han har ett namn.
Och det är Will.
Ja, William.
Är det du?
Det var när jag väntade Will.
Ser du kvinnan som står bredvid mig?
Vad heter hon?
Ja hon är vår granne.
Just det.
Vår granne.
Lillian?
Bravo.
Fantastiskt. - Ja.
Får vi också titta?
Visst, kom bara.
Slå er ner.
Å tack så mycket.
Här, John. En öl.
Från grabbarna.
Tack.
Då ska vi se.
Det är min dotter.
Hon är snygg, sir.
Det var Johns födelsedagskalas.
Det där är hans elever.
Dom var alltid hos oss.
Dom hälsade på honom efter skoltiden.
Ursäkta.
Hallå.
Var är Ella?
Jag är här, John.
Nej, Ella Carson.
Min väninna, hon är 22.
Långt blont hår, mycket vacker.
Är det verkligen du, Ella?
Vem annars?
Vem är du?
Jag är jag.
John. - Nej det är du inte.
Min John är en ung lärare.
Han är charmig.
Attraktiv och bildad.
Jag vill få honom tillbaka.
Du stal honom från mig och jag vill att du lämnar tillbaka honom.
Oj, tänk om jag kunde det.
Någon har stulit oss från varandra.
Ursäkta, har du möjligen sett min man?
En stor herre med vitt hår och glasögon.
Ja, för en halvtimme sedan.
Verkligen? Vart gick han?
Ingen aning.
Då behöver jag din hjälp.
Min man lider av minnesförlust.
Och jag är rädd att något händer honom.
Jag får inte gå härifrån.
Kan du inte ta husbilen?
Jag klarar inte av den. Den är för stor.
Jag skulle aldrig be dig om det inte vore viktigt, snälla!
Jag ska ringa min bror.
Det är mitt fel.
Är det han?
Den där kraken?
Nej, jag sa ju att John är en stilig herre.
Han har vitt hår, glasögon och helskägg.
Jag fattar. En typisk yankee-akademiker.
Jag gillar den sorten.
Där är han ju.
Det är han. John!
Tack gode gud.
Varför gråter du?
Du var inte där
och kan inte vara utan dig,
ens för ett ögonblick.
Hör på mig.
Vi får inte komma ifrån varandra, okej?
Förstår du?
För vi har inte så lång tid kvar.
Så bra att du kom.
För du skulle inte ha velat missa det här.
Den är fantastisk, den här chokladglassen är gudomlig.
Vill du ha en glass?
Ja, tack.
Nej, ge mig en Whisky.
Den var kallt, men underbart.
Allt var täckt med ett lager av is.
Blank och genomskinlig.
Som om hela världen
vore täckt av glas.
Jag var tvungen att ta små steg
för att inte halka.
Och jag var genomfrusen,
men du ville fortsätta
för du berättade historien om varghunden.
Med svag röst,
för att inte störa den ljuvliga tystnaden.
Vi kom hem 03.00 på morgonen.
Mitt hår var täckt av frost.
Det var natten vi gjorde Jane.
Jane...
Vad är det?
Vid kilometermärke 21.
Tack.
Det kommer hjälp om en halvtimme.
Det behövs inte.
Jag vet det, men du ska inte stå härute i solen.
Lägg av, vi har semester.
Behöver ni hjälp? - Eller nåt annat?
Nej tack, det är lugnt.
Vi får strax hjälp.
Tror du det, här ute?
Dom? En halvtimme, om man har tur kanske.
Bra!
Det var du som sa det.
Hör på,
Stå stilla, vi tar era grejer sen sticker vi.
Din mobil, damen!
Fin ring!
Ge hit den. - Nej.
Det är min vigselring. - Kom igen!
Och stålarna finns?
Avsluta aldrig en mening med en preposition.
Det blir ingen fråga utan ett påstående när du säger så.
Bli inte arg för att du inte kan grammatik
Det kan man lära sig.
Gör som dom säger.
Håll käft, mormor. Hit med handväskan.
Den ligger i bilen.
Ska jag hämta den?
Ja, sno dig på.
Har du vunnit på lotto eller nåt?
Det finns en bild på familjen i den.
Och jag vore tacksam om ni inte tar den.
Bara 8 dollar i den.
Det är allt jag får av henne.
Har hon hand om kulorna också?
Skit också.
Lägg ner geväret, annars skadar jag honom.
Skadar du honom så dödar jag er båda två.
Och tror ni att vi är rädda, så har ni fel
för vi har inget att förlora.
Släpp knivarna, era busar.
Är det Will? - Ja, Ma'am.
Han ringer alltid olämpligt.
Jag svarar inte, lägg den på marken.
Osäkra innan du börjar skjuta dem, älskling.
Det är redan klart, älskling.
Lägg ringen på plånboken.
Och nu försvinner ni.
Jag tänker inte ringa polisen om ni snabbar er.
Ringen är bara skräp, gamla skata.
Och din plånbok är skit.
Ni borde gå i aftonskolan.
Börja om på nytt. Än är det inte för sent.
Kyss mig i röven.
Jag trodde att bössan låg kvar hemma.
Jag tänkte att vi kanske skulle behöva den.
Älskling,
kan du ta fram en whisky ur kylen?
Så gärna.
En whisky, var det.
Jag kunde inte svara Will, jag hade annat att göra.
Vi är verkligen oroliga, mamma.
Will är alldeles utom sig. Jag ska till honom nu.
Din bror är ett nervvrak. Vi har det jättefint.
Var är ni?
Du kan inte tro så vackert det är här.
Jag förstår, du säger det inte.
Och pappa?
Han mår bra. Vill du tala med honom?
Det är Jane. Hon vill tala med dig.
Vem är det? - Din dotter.
Hej, grynet.
Hur är det?
Det har du inte kallat mig sedan jag var 8.
Jag har tänkt så mycket på dig, lilla du.
Du skulle bara veta
hur stolt jag är över dig.
Du gör säkert framsteg på din skola.
Du heter inte Spencer för ingenting.
Ja, pappa.
Älskar dig, grynet.
Vi ses.
Jane.
Mamma...
Och jag älskar dig.
Och jag dig, mamma.
Se till att komma hem helskinnade.
Ge barnen en kyss från mig.
Säg till din bror att vi talats vid. - okej.
det ska jag.
Det ska jag. - Okej.
Hej då.
Drick inte allt själv.
Tack.
En stor en.
Så ja.
Lämna dem ifred.
Dom har trevligt.
Får jag presentera Jane, allvetaren.
som kan förklara för stackars Will
för han förstår inte ett skit.
Vad pratar du om?
Jag säger bara att vi kan inte hindra dem.
Hon har rätt att vägra behandlingen eller sluta med den.
Den gör ändå ingen nytta.
Men det är bättre än att fara omkring
gud vet vart, i den där fåniga husbilen.
Men du vet förstås bättre, eftersom du har pratat med pappa.
Ni två är ju bästa vänner,
fast han inte minns vem du är.
Varför gör du det så personligt, Will?
För att...
Du bor två timmar bort härifrån,
och ringer...en gång i veckan?
Och kommer på helgerna och äter mat som jag har lagat.
Vad vet du om...
Vad vet du om att tillbringa långa eftermiddagar med pappa,
när han inte säger en enda vettig sak?
Vet du vad mamma sa
när hon blev sjuk och behövde min hjälp mitt i natten?
Hon sa:
"Ring inte Jane, för hon är upptagen."
Din gamla historia om att jag
skulle vara hennes älskling, är rent nonsens.
Kanske det.
Men det är den enda historian jag har.
Dom gör fortfarande samma sak som dom alltid gjort.
Dom är tillsammans.
Dom älskar varandra så mycket
att dom glömmer bort oss.
Båda två.
Strunta i det.
Vet du en sak?
Det var förra året tror jag.
Jag öppnade deras sovrumsdörr, och vad såg jag?
Hon låg på sängen.
Och han...
Och han stod på knä framför henne.
Jag kan inte ens nämna det.
Så pappa nafsade?
Joddlade i dalen?
Joddlade...
Det var så man ville kräkas. - Varför?
Hoppas jag får vara med om det när jag är gift.
Bedrövligt.
Det betvivlar jag.
Philip och jag kostar på oss en kyss och sedan...
god natt.
Houston,
vi har ett problem.
Kör åt sidan.
Vi kan vänta. Hemingway sticker ingenstans.
Gör Amerika stort igen.
Jag vill titta.
Vad vill du se? Du vet vad det är.
Jag ska bara titta lite.
Men inte för långt bort.
Detta är vårt land!
Inga fler muslimer.
Släng ut dom!
Vi bygger en mur, som är för hög för mexikanarna.
Kom nu, John.
Det är ju kul.
Jag vet, men kom nu. Vi åker på P-böter.
Hej då allihop.
Gör Amerika stort igen.
Du har alltid röstat på demokraterna.
Du röstade på Walter Mondale.
Minns du inte hur arg du blev
när jag sa att jag tänkte rösta på Reagan?
Reagan?
Så du minns inte vem han är? - Jo då.
Nej, det är inte sant.
Du har inte en aning.
Vem är jag?
Vad heter jag?
Kom igen då, John.
Du vet vad jag heter. Låt höra nu.
Det börjar med El...
Lillian!
Lillian är vår närmaste granne, jag är din fru.
El...
Ella! Min gud!
Ella, älskling, min tomma dumma skalle.
Jag är så ledsen.
Jo, det är faktiskt du under skägget!
Titta det är ju Jim.
Hur har Jim det nuförtiden?
Jim är död, kära du.
Tråkigt.
Minns du inget annat?
Vi besökte honom på det där hemmet.
Han kände inte igen oss.
Det är ju hemskt.
Stackars Jim!
Lova mig en sak.
Vad då?
Du älskar mig.
Lova mig,
när min tid är inne,
att sätta mig på ett sånt där hem...
Det blir så förr eller senare, det vet du.
Jag blir sämre och sämre för var dag.
Lova mig, att du ger mig geväret...
Nej.
Hör på mig, älskling.
Ge mig geväret
och sätt min tumme
på avtryckaren.
Sedan förklarar du så jag förstår
att det är precis det jag vill göra.
Att jag bett dig att göra det.
Okej?
Och kyss mig?
Två gånger.
Sedan går du.
Det är som lersäsongen i Massachusetts
Kladdigt men nödvändigt.
Gör det bara inte i vardagrummet, okej?
Förbannat.
Varför gör du så? Sätt tillbaka den igen.
Jag hittar inte kontakten.
Vad är det där?
Vad då?
Jag hörde något.
Kan vara en alligator.
En alligator?
Hämta geväret.
Nej, vi går in.
Ella! - Jag har skadat ryggen.
Kom hit och hjälp mig upp.
Jag tar i din axel. - Vad då axel?
Kliv av mig, du mosar mig.
Jag har gjort illa armen. - Strunta i det. Kliv av.
Gå undan.
Allt okej?
Varför ligger vi på marken?
Minns du inte att jag föll, och föll på mig?
Illa.
John, jag kan inte göra det.
Stig upp och hjälp mig.
John?
Otroligt.
John!
- Aj.
Är du galen?
Tänker du stena mig till döds?
Vad gör du? - Du har ju tappat skorna.
Tack.
Efter allt du gjort för mig
är det ingenting.
Du är ju smutsig.
Varför har du så bråttom?
Jag skulle gärna sovit lite längre.
Herre gud!
Sanningens ögonblick, Ella.
Men vad håller du på med?
För mig till honom. Nu.
Vem till?
Det heter "till vem?"
Till Dan.
Daniel Coleman.
Jag vill träffa honom öga mot öga.
Men för guds skull.
Jag väntar inte tills du en vinterafton
och bekänner allt, medan du
ser snön sakta falla genom universum
Jag är så gement utled på detta nonsens
Du har aldrig glömt Dan.
Jag har alltid kommit i andra hand.
Hur vågar du hota mig med gevär?
För mig till honom.
Vill du träffa Dan?
Bra.
Vad gör du?
Jag ska ta reda på var Dan Coleman är,
och även om han ligger i sin grav,
ska jag föra dig till honom.
Gör du det?
Menar du det?
Susan?
Gissa vem som ringer.
Du kan inte ta med dig geväret.
Jag gör som jag vill.
Bra.
Hundra snutar kommer att skjuta ihjäl oss,
men okej.
Om det är vad du vill, så.
Kan jag hjälpa er?
Ja, vi vill träffa Daniel Coleman.
Daniel Coleman? - Ja han lär bo här.
Står ni på listan?
Vi är gamla vänner på genomresa.
Ett ögonblick.
Det var vänligt.
John, vi ska vänta.
Är det du Coleman?
Vem?
Daniel Coleman.
Vem då?
Förlåt, vi har nog gått fel.
Förlåt oss.
Känner du Dan Coleman?
Vilket rum har han? - Vem?
Äntligen, hittade vi dig.
Jag har alltid velat se dig, Dan Coleman.
Ingen fara, det är inte laddat.
Är det inte?
Men jag är inte Dan.
Var finns Daniel Coleman?
Hej, Dan.
Är det han?
Det är jag.
Mig? - Ella.
Ella Carson.
Jag känner inte dig.
Vad gör två vita människor i mitt rum?
Det här är min man, John Spencer.
Trevligt att träffas.
Det skiter jag i.
John Spencer. - Spelar ingen roll
Ut härifrån.
Använder du boxershorts?
Vad?
Boxershorts eller trosor?
Är det därför vi är här?
Jag vill veta varifrån intresset för boxershorts kommer.
Bra.
Fråga på bara.
Använder du boixershorts eller trosor.
Jag har blöjor, blekansikte.
Ut härifrån nu. Ella vad då?
Minns du verkligen inte mig?
Jag vill inte minnas dig, jag känner dig inte
Ut härifrån.
Skjut den jäkeln.
Det är ju inte laddat.
Gud, han har ett gevär.
Han minns inte min fru.
Det är lugnt, det är inte laddat.
Nu måste ni gå.
Han är engelsklärare. Han är ofarlig.
Allt klart. Ingen fara.
Var glada att vi inte ringde polisen.
Det är vi verkligen.
Tack för er förståelse.
Ni kanske behöver vila båda två?
Det var vänligt menat.
Vi arbetar med dom här försäkringarna.
Och era barn kan komma på besök.
Tack så mycket.
Och var vänlig och ta inte med vapen nästa gång.
även om det är oladdat.
Ja, naturligtvis. Tack.
Så ni vill inte stanna? Det är fint här.
Vi klarar oss. - Fråga Dan!
Varför är du så sorgsen?
Jag är bara trött.
Och jag är väldigt arg.
Och mest på dig.
Men också på Dan.
Dan?
Vilken Dan?
Men för guds skull.
Jag vet vem Dan är. Jag skojade.
Det är typen som inte bor i Savannah längre.
Han var svart. Jag menar, är svart.
Vid den tiden hade han lite mer karisma.
Min Ella!
Kan vi inte sova i en riktig säng i natt?
Säkerhetstjänsten vill inte bara se biljetten
utan vill också se ett ID med foto
Det saknas fortfarande några deltagare
Vi väntar här i salen.
God afton, vad kan vi hjälpa till med?
Har ni ett billigt rum för en natt?
Ja, med två separata sängar.
Nej, vi vill sova tillsammans.
Om det är så
har vi en svit med dubbelsäng.
Den tar vi, tack.
Det kostar egentligen 500 dollar natten,
men ni får det för 320 plus skatt.
Jag vill inte köpa det, bara sova en natt i det.
Jag har aldrig betalat så mycket för ett hotellrum.
Sviten är er, Guillermo visar den.
Har ni bagage?
Där är minibaren.
Vår välkomsthälsning.
Stereoanläggning.
Och här är sovrummet.
Det är större än vårt hus.
Har vi verkligen råd med det?
Var inte dum, naturligtvis har vi råd.
Tack.
Det behövs inte, tack. Er nyckel.
Trevlig vistelse.
Jösses.
Nu en drink! Det har vi gjort oss förtjänta av.
God idé.
Titta.
Vänta.
Fort.
Ska vi dansa?
Förlåt mig.
Mattan är förstörd.
"Den gamle mannen var tunn och mager
och hade djupa fåror i nacken.
De bruna fäckarna av godartad hudcancer
kom av solens reflexion av det tropiska havet,
på hans kinder.
De täckte båda sidorna av hans ansikte.
Och de djupa ärren på hans händer
kom av hanteringen av tunga fiskar i fångstlinan.
Men inget av dessa ärr
var nytt.
Dom var så gamla
som erosionen i en fisklös öken."
God morgon.
Sovit gott?
Som en sten.
Länge sedan jag sov så gott.
Så där ja.
Vi ses senare. Jag kommer den vanliga tiden.
Vart ska du?
Det här är inte hemma.
Nej, det är det inte.
Var är vi?
Vi är på ett trevligt ställe.
Finns det te på det här trevliga stället?
Det tror jag säkert.
Santiago är den perfekte Hemingway-figuren,
för han fullbordar hans andliga lycka.
Vilket, för Hemingway,
är definitionen av den sanna människan.
Han är besegrad, men inte krossad.
I slutet av historien, studerar Hemingway den gamle mannen.
Han sover djupt.
Skelettet av hans stora fisk hänger ännu i linan.
Hemingway skriver...
Jag har glömt det.
Det är ju en så vacker mening.
Och så har jag glömt alltihop.
"Den gamle drömde om lejon."
Å, du känner till den.
Underbart.
Finns det någon tesked?
Mitt examensarbete handlade om Den gamle och havet.
Jag föredrar filmen med Spencer Tracy.
Det finns ett citat av William Faulkner där han säger
"Hemingway var en av de modigaste och bästa
Och jag vill tillägga,
en av de renaste.
Jag håller med.
Tesked?
Förlåt mig.
Kan du tänka dig?
Hennes examensarbete handlade om
Den gamle och havet.
Älskling.
Nej, stanna inte. Vi hittar en campingplats.
Okej.
Jag är så trött.
Om du är hungrig finns det mat i kylen.
Blir det inte bättre, Lillian?
Var inte orolig.
Jag ska inte lämna dig ensam.
Lillian?
Jag går inte förrän du känner dig okej.
Och...
var är Ella nu?
Ella?
Ella är hemma.
Hemma?
Barnet har mycket av hennes tid.
Vad är det med mig?
Jag borde vara där och hjälpa henne.
Jag måste faktiskt gå hem nu.
John!
Vet Ella något om oss?
Nej, det gör hon inte.
Det skulle jag inte stå ut med, och inte du heller.
Det skulle krossa hennes hjärta.
Och mitt också.
Vi måste sluta med det här, Lillian.
Ja.
Ja, vi måste sluta.
Det har pågått länge.
Alldeles för länge.
Hur länge är för länge?
Minns du inte?
Lillian.
Det är ett par år.
Och...
älskar du mig?
Vad pratar du om?
Du vet ju att det inte är så.
Du sa ju själv att det bara är...
vanlig vänskap.
Du är en underbar vän.
Men jag älskar Ella, hon är mitt livs kärlek.
Hon är allt för mig.
Och vi har en baby på väg.
Vi måste sluta med det här.
Jag är ledsen, men...
vi måste avsluta det här, en gång för alla.
Adjö, kära Lillian.
Adjö.
Kom tillbaka, din skit.
Kom tillbaka så jag kan döda dig.
Vad är det, Ella?
Jaha, jag är Ella nu. Nu är jag Ella!
Vad håller du på med?
Var är min mobil?
Vad är det?
Håll tyst, din idiot.
Det här är slutet på vår resa.
Hallå, det är plats 37,
kan ni skicka hit en taxi på direkten.
En taxi?
Håll käften.
Vad är det, Will?
Ring inte, jag vill inte prata med dig.
Seså, ut med dig.
Har ni beställt en taxi?
Kan du se några andra kunder här?
Här är dina nattkläder , strumpor och dina förbannade trosor.
Vad är det frågan om? - Kliv in.
Kan du hjälpa min man att lasta in väskan?
Ja, Ma'am.
Stanna kvar där.
Varför är du så arg?
Jag är inte arg.
Jag är lättad.
Jag är glad som en lärka.
Kör oss till närmsta ålderdomshem, ju snabbare desto bättre.
Här bor vi inte. - Nej.
Här bor gamla tokar som du.
Varför är du så aggressiv?
Sätt dig.
Det här är min man, John.
Ge honom ett rum, tack.
För nya patienter gäller vissa fastslagna riktlinjer.
Slå fast dem då.
Kom i morgon halv tio för anmälan.
Om herrn uppfyller kriterierna
så har vi en 10-månaders väntelista.
Det låter mer som ert problem än mitt.
Här är hans kreditkort, pengar, körkortet.
Och det här är väldigt viktigt.
Det här fotot är ur en tidskrift.
Han tror att dom här är hans familj.
Har den alltid med sig i plånboken.
Fattar du?
Det är vad ni har att ta hand om.
Jag är trött och ni har jobb att göra.
Så...
nu är han er.
Hej då, John.
Men du kan inte bara..
Du måste förstå att han inte kan stanna här.
Ibland är hon som en sårad buffel, det vet jag.
Känner du till Hemingways
Francis Macombers korta lyckliga liv?
Hans fru
sköt honom i nacken med en Mannlicher 6.5
Ska vi ringa polisen?
Dom tar inte med honom.
Du din jäkel!
Kommer in i mitt hus och visar låren.
Fnask.
Vilket ansikte.
Se på den där typen.
Subba!
Du gottade dig med min man, din sopa.
Så romantiskt. En härlig eftermiddag?
Och jag då?
Jag har barn.
Jag väntade Will då.
Jag var gravid!
Jaha, ja. Toppmodellen! Helvete heller.
Du är min vän.
Världens värsta vän.
Jane.
Ser man på.
Jane.
Du visste.
Och har aldrig sagt något.
Är det hon? - Det är mamma.
Din far har lurat mig hela mitt liv, och du kände till det.
Mamma, vad har hänt?
Du har aldrig sagt nåt.
Höll alltid med professor viktigpetter.
Vad är det?
Philip, Will och jag väntar på er.
Var är ni? Vi hämtar er.
Jag är ensam, jag har blivit av med din far.
Jag kommer hem, eller går till stranden, jag vet inte.
Var är pappa?
Vill inte se honom igen, jag är fri nu
från den där avskyvärda typen som torterat mig
Jag skiter i Hemingway och Melville och
föreläsningarna av er två!
Och jag framstod hela tiden som en idiot.
Mamma, du måste...
Hans liv var en lögn! Varför läsa alla dessa böcker?
Lugna dig och hör på. Var är pappa?
Jag slår vad om att han inte ens är senil.
Den otrogne jäkeln.
Har du lämnat honom ensam?
Du trodde inte att din mamma kunde hämnas, va?
Och det är ditt fel!
Du och han. Far åt helvete!
Var är min whisky?
Jane, kära du.
Jag vet inte vad som kom över mig.
Måste väl ha varit mina tabletter.
Nej, pappa mår fint.
Jag skojade bara.
Jag skulle aldrig överge honom.
Jane, hör på, älskling.
Jag vill att du gör mig en tjänst.
En tjänst?
Kan du lämna ett meddelande till Lillian ?
Hon sitter här.
Säg henne att hon är världens värsta fnask.
Vad?
Nej, i universum!
Det värsta fnasket i hela universum.
Tack.
Var är min man?
Vad händer?
Ingenting. Allt är väl.
Men var är dom?
Ingen aning.
Men mamma verkar ohyggligt full av energi.
Hon hälsade till dig, Lillian.
Hon är så snäll.
Hej, älskling.
Nu förstår jag allt.
Du har glömt det, men du kom hem en kväll,
och jag skurade köksgolvet.
Jag var varm och svettig,
och gravid i 7:e månaden
Ma'am?
Är allt väl? Vill du att vi ska ringa någon?
Ser ni inte att jag talar med min man?
Du kröp ner på golvet för att hjälpa mig.
Och senare när jag tog ett bad
kröp du också ner i badkaret.
Jag visste ingenting, men...
jag kände att du...
att du återvände till mig.
Och eftersom jag inte visste nånting,
så förlät jag dig.
Den där mannen är ett Chicago Bulls-fan.
Och Raymond Chandler var också ett Bulls-fan.
Hemingway tyckte om tjurar,
men det var i Spanien.
Ni måste nog gå, Mr. Davidson måste få sova.
Var inte oroliga
jag lämnar inte John i det här råtthålet,
för att bli behandlad som en dåre.
Kom, John.
Kom, vi går.
Trevligt att träffas.
Kan jag behålla den här?
Tack.
Och nu måste jag förlåta dig igen,
48 år senare.
Tack, Ella.
Jag vet inte om jag är en stygg jäkel, eller om du är det.
Ja, allt är möjligt.
Kör åt sidan. - Varför det?
Jag vill se mig omkring.
Jag vill ha en burgare.
John, kör åt sidan på en gång.
Jag vill gå ur och titta.
Ja, chefen.
Titta så vackert.
Är vi där nu?
Snart.
Är vi i himlen?
Kanske det.
Tror du att man kan få en burgare här uppe?
Varför skrattar du?
Ska ni till Hemingways hus? - Ja.
Det finns en utmärkt restaurang där.
Ni kommer att gilla den.
Jaså? - Ja.
Och Hemingwayhuset är otroligt.
Det har blivit ett riktigt partyställe.
Min kusin gifte sig där nyss.
Och vi hade en jättefest.
Jag har bilder på det, om ni vill se.
Från mobilkameran.
Jag visar dom gärna.
Vill ni se dem?
Dom är faktiskt bra.
Det är ju...
inte riktigt klokt.
Det är ju bröllop.
Kom.
Jag är så ledsen.
Det var ju din dröm att få komma hit.
Och så är det så här!
Var finns toan?
Vet inte, kanske där ute?
Tack.
Är hennes man eller nån annan här?
Nej, kör inte iväg mig.
Min man, John...
Ursäkta mig.
Jag söker...
Du söker...
Hjälp mig, snälla.
Söker du toan?
Den är på baksidan, vid souvenirbutiken.
Mår du bra?
Tack.
Det var vänligt.
Jag letar efter min fru.
Min fru?
Fråga där inne Det blir 35 dollar.
Bry dig inte om det.
Hallå, du ska betala 35 dollar.
Ska jag? - Ja.
För att få reda på vad som orsakade det här
har vi gjort en helkroppsröntgen.
Vi hade inte väntat oss att situationen var så allvarlig.
Tumören satt väl i tjocktarmen, eller hur, Mr. Spencer?
Ja.
Jag är John Spencer.
Men nu har den spridits till blodet och lymfan
så att alla inre organ påverkas.
Ärligt talat, Mr. Spencer,
så är det fantastiskt att hon ännu lever.
Åkte ni verkligen med husbil?
Var är min fru?
Hur kom du hit?
Jag tog med den till dig.
Min handväska.
Hej, älskling.
Får vi vara ensamma ett tag?
Å, förlåt.
Sätt på dig den.
Vad?
Kom, vi går.
Dom släpper inte iväg mig. - Var är dina skor?
Dom kommer inte att hindra oss.
Dom är där nånstans.
Jag är klar.
Var är utgången?
Utgången?
Till höger där framme.
Du är min hjälte.
Du kissar ju. Vi sitter i en taxi.
Det är därför det är så varmt.
Men sluta då, människa.
Där är det.
Äntligen.
Du måste byta om.
Här har du nattskjortan.
Jag förlorade allt hopp på sjukhuset.
Jag trodde att jag aldrig skulle få se vår Leisure Seeker igen.
Nu ska vi sova gott.
Här, älskling.
Drick det här.
Drick upp alltihop.
Du har ju inte tvättat dig.
Kom hit.
Hej älskling.
Duktigt.
Men du kan sänka vapnet, korpral.
Vad gör du?
Ett försök.
Lite snabbt.
Jag kan inte.
Bara ett par sekunder.
Jag är där.
Ja.
Du är där.
Rör dig inte.
Vill du inte komma?
Nej.
Det räcker.
John, jag älskar dig
så mycket.
Lämna mig inte ensam igen.
Okej?
Okej.
Säkert?
Jag lovar.
Kära Jane och Will,
det här är advokatens nummer.
Jag har ordnat allt.
Alla formaliteter.
Ni behöver inte bekymra er om nånting.
Kreditkortkostnaderna slår nog alla rekord.
Vi hade lite kul på slutet.
Jag är ledsen att jag sårade er.
Det måste varit smärtsamt.
Men snart kommer ni att känna annorlunda.
Ni kommer att känna lättnad,
över att ni inte behöver se,
våra kroppar och själar tyna bort.
Lättade över att den hotande bördan
har lyfts av era skuldror.
Och ni får inte känna er skyldiga.
Jag älskade er far mycket.
Jag hade inte lång tid kvar.
Och jag kunde inte lämna honom ensam.
Vi var alltid tillsammans.
Och jag hoppas att vi är tillsammans någonstans nu.
Vem vet?
Det här var vår sista underbara semester.
Det var härliga dagar.
Det var vår Happy End.
Kära hälsningar, mamma.
Hur går det?
Ledsen?
Svensk text: Myrsveden